‫המופע היומי החל.‬
‫הנה הם! השודדים באים!‬
‫הם רבים כל כך!‬
‫אש!‬
‫עשינו זאת!‬
‫הביאו חבל.‬
‫- מבוסס על הסיפור ״שבעת הסמוראים״‬ ‫מאת אקירה קורוסאווה -‬
‫- פרק ארבעה עשר: המנחה -‬
‫מר אוקיו, סלח לי על שאני מפריע את מנוחתך.‬
‫מה העניין?‬
‫צב הסיור המהיר נושא עמו הודעה דחופה.‬
‫בסדר, היכנס.‬
‫סלח לי.‬
‫מה העניין?‬
‫נראה שהקרב בין השודדים לכפר קאנה החל.‬
‫כפר קאנה?‬
‫אה! יש לי את זה!‬ ‫-וואו!‬
‫האם שכחת? זהו הכפר בו חיה ‬ ‫בתו של האיכר, קירארה.‬
‫אה, קירארה!‬
‫הכפר של קירארה נמצא במלחמה מול השודדים?‬
‫זה אומר שהסמוראים הצליחו להגיע לשם, נכון?‬
‫שלחנו את היוגו וקיוזו אחריהם‬ ‫אבל לא שמענו מהם מאז.‬
‫מצאנו קבר במדבר, אבל כשפתחנו אותו‬
‫מצאנו רק את הגופה של היוגו.‬
‫פתחתם קבר? איזה מעשה נועז!‬
‫אם לשפוט לפי הפציעות, ‬ ‫מי שהרג אותו היה די מיומן.‬
‫מאחר ומקום הימצאו של קיוזו לא ידוע,‬ ‫אנו יכולים להניח את הגרוע מכול.‬
‫האם סיפרת כבר לאבי?‬ ‫-עדיין לא.‬
‫אל תספר לו. אתה גם יכול ‬ ‫להפסיק לרדוף אחרי הסמוראים.‬
‫כן, אדוני.‬ ‫-קירארה בחיים.‬
‫טסאי, אני רוצה לשמוע את ‬ ‫כל מה שידוע לך על כפר קאנה.‬
‫חכו ותראו.‬
‫עומד לקרות משהו שיזעזע את העולם.‬
‫כפי שאתה רואה, אנו נמסור ‬ ‫לידיך את הסמוראים.‬
‫האם תסלח לנו בבקשה?‬
‫זה לא קיוזו?‬
‫חבל לראות אותך שוקע כל כך עמוק.‬
‫גם אותך.‬
‫אני שוקע?‬
‫אתה כלב השמירה של האיכרים!‬
‫אמורים להיות שישה סמוראים ‬ ‫נוספים מלבד קיוזו.‬
‫מה קרה לשלושת האחרים?‬
‫ניסינו להרוג אותם אבל לא הצלחנו.‬
‫מה?‬
‫זה הסמוראי שלימד אותנו איך לירות בחץ וקשת.‬
‫כתוצאה מכך, הבנו את חומרת המעשים שלנו‬
‫וסילקנו את הסמוראים מהכפר שלנו.‬
‫חבל מאוד.‬
‫תפסו אותם!‬
‫כן, אדוני!‬
‫החבאתם אורז?‬
‫אנחנו נגרום לכך שאתם ‬ ‫תשמשו דוגמה לשאר הכפרים.‬
‫חכה! מאיפה תשיגו אורז אם לא מאתנו?‬
‫אנו יכולים להשיג אורז ממקום אחר.‬
‫הקשב לנו, בבקשה!‬
‫אפילו אם עברתם שינוי אמתי,‬
‫אתם תלמדו על בשרכם עד כמה זה חמור‬
‫שיריתם עלינו חיצים.‬
‫אתם תחוו סבל נצחי ובלתי פוסק,‬
‫אפילו אם תתחננו למות.‬
‫חכה בבקשה, מר שודד!‬
‫חוס עלינו בבקשה!‬ ‫-מר שודד!‬
‫חכה בבקשה!‬
‫מיקומארי!‬ ‫-מיקומארי!‬
‫האם תמתין בבקשה?‬
‫מיקומארי.‬
‫את הנערה שהגיעה עד קוגאקיו ‬ ‫כדי לשכור סמוראים, נכון?‬
‫זאת אני.‬ ‫-מה רצונך?‬
‫חוס על תושבי הכפר הזה בתמורה לחיי.‬
‫את רוצה להקריב את חייך?‬
‫כן.‬
‫יש לך את הזכות לכעוס.‬
‫זה קל עבורך להרוס את הכפר מתוך זעם.‬
‫עם זאת, האם זה מבדיל אותך ‬ ‫מהלוחמים המובסים האלה?‬
‫אם אתה עדיין סמוראי גאה,‬
‫לכעוס על כפר סתמי שכזה ‬ ‫רק יוכיח כמה אתה עלוב.‬
‫מספיק!‬
‫את חושבת שתוכלי לצאת מזה ‬ ‫עם דיבורים חלקלקים?‬
‫זה ראוי לשבח.‬
‫עלמה צעירה, אני מקבל את חייך.‬
‫קחו אותה!‬ ‫-אדוני!‬
‫נראה לך שנערה צעירה כמוך ‬ ‫יכולה להרגיע אותנו?‬
‫היא אפילו קראה לנו ״לוחמים מובסים״!‬
‫מיקומארי.‬
‫זקן הכפר!‬
‫אנו ניקח אותך לבירה.‬
‫לבירה?‬
‫למה את מופתעת?‬
‫חשבת שכולם נשארים פה?‬
‫זו העיר שחושקת באורז ונערות.‬
‫אם כך, כל הנשים שנחטפות מועברות לבירה?‬
‫הן אסירות תודה ומרוצות, מאחר וחייהן ‬ ‫הרבה יותר שופעים מאשר בכפר.‬
‫איך אתה יכול לומר שהן מרוצות,‬ ‫אם הן נלקחות מהמשפחות שלהן?‬
‫את תגלי זאת בעצמך.‬
‫עלו לפני השטח!‬
‫זו הפעם האחרונה שתראי את הכפר.‬ ‫הביטי בו היטב,‬
‫כי זהו הסוף של כפר קאנה שהעז לזלזל בנו.‬
‫זה לא מה שהבטחת!‬
‫אתה אמרת שתחוס על הכפר בתמורה לחיי!‬
‫באמת? כל מה שאמרתי זה שאני מקבל את חייך.‬
‫ואתה קורא לעצמך סמוראי?‬
‫סמוראים הם נחלת העבר.‬
‫בבקשה אל תעשה זאת, מר שודד!‬
‫אני מרגיש כאילו נהפכתי לאורז.‬ ‫-מאחר ואתה אוהב אורז, אולי נועדת לכך.‬
‫אתה צודק לחלוטין!‬
‫אני מקווה שנפתור את זה במהרה ‬ ‫ונאכל שוב אורז טעים.‬
‫היהאצ׳י, לך על המנוע.‬
‫כן, אדוני.‬
‫בואו נזוז.‬
‫היי, אתה!‬
‫אתה...‬
‫הנה מכת החנית הראשונה!‬
‫היהאצ׳י, זוז!‬
‫אני הולך!‬
‫כדאי שגם אנו נלך.‬
‫קיקוצ׳יו, בוא נזוז.‬
‫אתה צריך ללכת לשירותים? שכחת שאתה אסיר.‬
‫היי!‬
‫וכעת, שנציע את חיינו למכירה?‬
‫מה? אתה לא יודע איך להשתחרר מחבלים?‬
‫לא הוכשרתי כבדרן רחוב.‬
‫זה פער בלתי ניתן לגישור.‬
‫התקרבו עוד.‬
‫בבקשה! עצור, מר שודד!‬
‫היי בשקט והסתכלי.‬
‫היי, היי!‬
‫אנו חייבים לדווח לשוסאי!‬
‫שיצ׳ירוג׳י! ‬ ‫-הוא שלי!‬
‫אתה!‬
‫בואו נזוז.‬
‫מדהים!‬
‫למה אתה לא עוזר?‬
‫קצושירו!‬
‫אל תתערב!‬
‫קבל את זה!‬
‫אני...‬
‫סמוראי!‬
‫בוא נלך.‬
‫אופס.‬
‫מה קורה עם המנועים? אנחנו נשקע ככה!‬
‫לך לבדוק את זה!‬
‫אדוני!‬
‫מי שם?‬
‫היי! חיכיתי לכם!‬
‫תפסו אותו!‬
‫קמביי!‬
‫עבדת עלינו!‬
‫ובכל זאת...‬
‫צוות ריידן לפקודתך!‬
‫אתם עושים הצגה רצינית, נכון?‬
‫כל זה יסתיים כעת!‬
‫עוד לא סיימנו!‬
‫בואו נחגוג!‬
‫חסלו אותם!‬
‫למה?‬
‫החזק חזק!‬
‫אני אחסל אותך!‬
‫הישארי פה לעת עתה.‬
‫בסדר!‬
‫קח!‬ ‫-תודה!‬
‫הסמוראי חזר! קיקוצ׳יו הגיע!‬
‫היי! עכשיו כשהראש שלי מחובר שוב לגוף...‬
‫קצושירו.‬
‫היי, אתם שם! תשאירו לי קצת!‬
‫איפה החרב שלי?‬
‫קיוזו!‬
‫קיונוג׳י!‬
‫קיוזו! נקודת התורפה של השודדים נמצאת בחזה.‬
‫סמוראים ארורים!‬
‫רובה? זהירות!‬
‫קיוזו!‬
‫ארורים אתם!‬
‫קמביי!‬
‫קירארה!‬
‫באיזה צד היית במלחמה הגדולה?‬
‫אם לשפוט לפי העליבות שלך, ‬ ‫בטח היית בצד המפסיד!‬
‫מהרו, כולם!‬
‫היהאצ׳י!‬
‫אנחנו עומדים להתרסק!‬
‫שיצ׳ירוג׳י! פנה לנו את היציאה!‬
‫קיבלתי!‬
‫גם אתה, הזדרז!‬
‫עשית זאת!‬
‫רגע!‬
‫למה?‬
‫אחוז בזה!‬
‫קמביי!‬
‫סמוראים ארורים!‬
‫אכן, אנו סמוראים.‬
‫תודה!‬
‫מה לקח לך כל כך הרבה זמן, קמביי?‬
‫בוא נזוז!‬
‫תודה.‬
‫בטח איבדתי את זה, אם אני נראה ככה.‬
‫אני יכול לעזוב אותך אם אתה לא מרוצה!‬
‫לא! אל תהיה כזה!‬
‫תרגום כתוביות: ניר סבג‬
‫- בפרק הבא -‬
‫- פרק חמישה עשר -‬
‫- נתראה בפרק הבא! -‬